és az izomszövetek összekeverednek az emberrel, valamint a titán, és a perfluorán komponens alapú organopod műanyag) oda vezetett, hogy a medve Alice összeesett, mintha leütötték volna. Ez mindig megtörténik érintés nélküli használat esetén – körülbelül 2 napba telt, amíg a menhelyen helyreáll. – Őrnagy elvtárs, őrnagy elvtárs – rohantak hozzá a medvekölykök, Zosima és Ephraim őrmester —, mi van veled? – Ez a tábor félelmetes egy barlangban a Farkaskövön, töltse fel a bejáratot kövekkel, hadd száradjon meg. Számítása szerint az akkumulátor töltöttségének termikus üzemmódban egy hónapos munkára elegendőnek kell lennie, majd a memória- és tudatmodulok kihúzása után újra lehet programozni a Biomax-21-et. Már átment, már feltörték ezt a biorobot-sorozatot. Nos, és akkor vagy egy biorobot-shahid, vagy titkos beszivárgás az emberek környezetébe – “visszatérés” a társadalomba, ha a legenda megengedi. Az őrmesterek pont ezt tették – behúzták a Biomaxot egy barlangba (ősi emberi hely volt), és kövekkel elzárták a bejáratot. De! Nem öntötték el vízzel ezt a félholttestet! Félek az összes rendszer végleges rövidzárlatától…
Így hát Biomax a sötétben feküdt, és gondolkodni kezdett, az ellenség helyébe helyezve magát: “Ha nem pusztították el, akkor újraprogramozzák, később nem fogsz emlékezni magadra. Már keresnek engem.. Tehát mártírt csinálnak belőlük.” Megpróbált felvenni a kapcsolatot, de a rádiójel elnyelődött, antenna kellett, legalább egy kicsi, és a jel rövid volt, de erős – az akkumulátor töltődik! És akkor a hibrid elme (az embernek és az intelligens gépnek is feltűnt!) 1) levágta a bal kezét, még mindig nincs rá szükség. És a részletek a kéz használható! 2) gyűjtse össze az összes vezetéket – az antenna áramkör készen áll! 3) víz szivárgott ki a barlang tetejéről, és hígtrágyaként halmozódott fel a sarokban. – Ott áss! – ásott egy lyukat a jobb kezével vagy húsz centis. most már két szabálytalan alakú lemeze volt – az egyik a kéz külső fémezett rétege, a másik pedig kis rézszőrökkel ellátott vaszkuláris – őket függőlegesen eltemette huzalokkal, körülbelül 25 cm-es távolságot hagyva közöttük. A nedvesség beszivárgott ebbe a rögtönzött akkumulátorgödörbe. felülről. Két “lemez”, acél és réz, egy kéz maradványaiból, függőlegesen a földbe temetve, potenciálkülönbséget adott! csak 1,5 volt, de az is elég volt. A számítás a következő volt – a vadállatok tudták, hogy mennyi az idő, amíg az akkumulátorok teljesen lemerülnek – körülbelül harminc nap, plusz-mínusz egy nap. Ezt követően gyere és vedd fel a készet. A 29—30. napon csapatba gyűlnek a barlang körül, és elkezdenek körözni, előre meggondolva, hogy van-e csapda a vadállatoktól. “Tehát – indokolta a Biomax 21. – szükséghullámra kell adásba lépni, az eszméletvesztésemtől számított kb. 27. napon. Csak az SOS van adásban! 27 nap 24 órában 648 óra, erre az időre fel fogom tölteni az akkukat a szükséges szintre! A test (az emberi komponens) tényleg tömegében veszít, de ez a víz. És feküdj, feküdj nyugodtan, kapcsold ki az összes rendszert kivéve a hőt (memóriakártyák, operációs rendszer készenléti módban). Csupán öt perc az ülésből – aztán eszméletvesztés, majd hogyan intézi az Isten – jelet kapnak a bázison, terepjáróval érkeznek, ássák ki… – a memóriakártya mentésre kerül, majd felépülés, kórház…”
De térjünk vissza a vadállatokhoz, kik ők és hogyan jelentek meg? Minden Jevgenyij Viktorovics Sakulin laboratóriumában kezdődött. Szinte tudományosan bebizonyította a gondolatok állatokra való átadását azáltal, hogy egy állat agyát egy bizonyos típusú sugárzással, nevezetesen az agy bizonyos területeit sugározta be. 2026 nyarán nyaralni ment a Krasnovishersky rezervátumba, és képzelje el, hogy eltéved. Beborult az ég, másodnap vándorolt és kiment a “Farkaskő” nevű barlangba, a barlang mélyedés volt a sziklában, alacsony volt és csak leguggolva lehetett megközelíteni. Ennek a barlangnak a falait a sárfolyás előtt szokatlan szépségű kristályok bélelték ki. Sakulin később “Kharatron” -nak hívta. Így amikor a barlangba került, elvesztette erejét, és körülbelül 15 percig aludt benne. A barlang ívén, a szikla nagy repedésén át egy kis fénysugár hatolt be – megtört és a kristályokra esett, és máris enyhe köd formájában beburkolta magát a barlangot. Sakulin felállt és körülnézett – hirtelen tele volt erővel és tisztán, bármilyen meglepően is gondolta.
Конец ознакомительного фрагмента.
Текст предоставлен ООО «ЛитРес».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.
Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.